Det er et tegn på Hans forsyn...
at de hellige stedene, er steder hvor mat fortsatt kan bli dyrket.
Kirkens hellige steder, er steder hvor det forbannede ugresset ikke tør å nærme seg.
Det får man til å tenke på oliven grenen, fløyet inn av duen etter den store flommen.
Og som den store flommen, må vi sette vår lit til Herren for å overvinne vår motgang.
Han gir oss seier mot våre fiender...
... og gir oss, atter en gang, mirakelet av nytt liv.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968
Ok. Vi må videre.
Det er tunneler her nede. De går mot marinens brygger.
Javel.
Var ikke det... bare... utrolig?
Slo folk ned som kjegler.
Tenk dere hva som vil skje om vi får tak i en av de tingene.
Utvidelse er alt. Vi må få tak i en av de maskinene.
- Du... Tror du virkelig de kommer fra Mars? - Har det noen betydning?
Utrolig, ikke sant? Verdens overflate er begrenset.
Vårt formål har vært å ta så mye av verden som mulig.
Men om vi kan komme oss opp dit,
et Imperium bortenfor Jorden!
Tenk!
Sir?
Løp!
- Pustet du det inn? - Jeg tror ikke det.
Det er London.
Jeg skal skaffe deg litt vann.
Denne kjerra vil falle sammen. Den er råtten.
Min mann trenger litt vann.
Veldig hyggelig av dem å la disse tingene være i fred.
Er hun en fornuftig person?
Min kone?
I de fleste situasjoner, ja.
Vann?
Det og se det der, vil jeg vel si at en fornuftig person vil dra mot kysten.
Jeg har et sommerhus i Shoeburyness på kysten av Essex.
- Vet George om det? - Jada, det tilhørte vår mor.
Vel, Frederick, om han...
om han ikke kan komme seg til London, om han ikke kan møte deg her,
kanskje han drar dit.
Frederick?
Hør her, jeg vet ikke hva som har skjedd med George. Jeg beklager.
Men våre tanker for øyeblikket må være om vår overlevelse, om din overlevelse.
Hvordan skal vi styre i dette rotet, kjempe tilbake?
Vi må dra nordover. Forstår du det? Det er min plikt. Spesielt, siden Ministeren.....
Ja, Frederick. Jeg forstår. Takk for din hjelp.
- Hva er adressen til sommerhuset? - Nei, vi må nordover. Hør... Hør på meg!
Shoeburyness, sa du, ikke sant?
Amy!
Han vil ikke bli glad for å måtte dra til Frankrike.
Milde himmel, har du det bra? Din ne... du blør fra nesen din. Går det bra med deg?
- Ja. - Føler du deg bra?
Jeg føler meg bare litt...
litt uopplagt, det er alt.
- Jeg tror stranden er der nede. - Åh.
Dere blir her, så kommer jeg tilbake for dere. Ok?
Å, min elskling.
Kun kvinner og barn!
Andre må søke tilflukt der det er mulig. Kom dere ut! Kom dere ut!
Det er ikke sikkert på veiene. Det er ikke sikkert mot nord.
- Fjern den mannen! - Hvor skal den?
Hold disse mennene unna! Dunkirk, om det er mulig.
- Er det folk der? - Hold disse mennene unna!
- Har det skjedd der også? - Alt vi vet er at det har skjedd her.
- Ro dere ned! - Få dem ut av båten.
Kun kvinner og barn!
- Hva mener du med at det ikke er trygt i nord? - Få disse mennene unna. Vær så snill, sir.
Jeg er sekretæren til Forsvarsministeren, sir!
De utslette byene der oppe også...
Manchester, Liverpool, Birmingham iallefall.
Hva med hæren? Hva, er hæren aktiv?
Våpen berører dem ikke. Granatkastere, kanoner...
Det er som pil og bue mot lynnedslag. Vi må fraktes vekk med skip.
- Amy! - Hold de mennene unna båtene!
Hold de mennene unna båtene!
- Amy! Du må komme deg ombord i båten! - Nei! Han er her et sted, Frederick!
- Han kommer! - George, kommer ikke!
- Han er mest sannsynlig død! - Nei!
Om ved et mirakel han ikke er det, så vil du ikke gjøre ham noe godt ved å vente her på å bli drept.
Nei, det betyr at de kommer! Det er tydelig at vi er ferdige. Du må dra!
- Gi ham litt mer tid, Frederick. - Kun kvinner og barn!
- Frederick, jeg vil ikke dra. - Vær så snill og lev. Lev! Lev!
- Nei! - Gjør det for George og for min familie.
- Vær så snill. - Nei! Nei!
Frederick, vær så snill! Frederick!
Fred!
- Åh! Hvor er Amy? Er Amy hos deg? - Ja, hun, øh...
Amy!
George!
Amy!
George!
Amy!
Ta tak i denne.
Hold godt fast.
- George! - Amy!
Svøm videre.
George!
-Jeg trodde jeg hadde mistet deg. - Du vil aldri miste meg.
Aldri.
Kom igjen! La oss dra!
Jeg beklager at jeg ikke er en annen.
Det er greit.
God natt.
Hvor har du vært?
Hovedsakelig, ved dødens dør.
Først Kolera.
Og så fikk jeg dette,...
da jeg eksperimenterte med utenomjordiske våpen.
Jeg var på et bra sted en stund.
Men så gikk vi tomme for mat.
Og du har denne fine unge mannen.
Hvor er George?
Vi mistet ham.
Så ham aldri igjen.
Ikke så mye lenger, så kan vi hvile.
Hallo?
Vel, de har... de har dratt videre, ikke sant? Dratt videre.
Jeg tror ikke jeg kan dra så mye lengre enn dette.
Unnskyld. Bare finn meg et livlig sted. Så vil jeg ha det bra.
Vær så god.
Vel, vi kan like godt overnatte.
Overnatting får min stemme også.
Vel, i det minste så er det noen som slår tilbake.
- Kom. La oss få deg innendørs. - Det er en dør her.
Det heltemodige motangrepet og den store seieren...
er bare tull, alt sammen.
Hveteåkrene i Amerika.
Korn som kommer fra Australia.
Det er en løgn.
Det har ikke vært noen innhøstinger noen steder dette året.
Enhver idiot kan se det.
Og det er det de mater oss med isteden for virkelig mat.
Vi har tatt fullstendig feil av dette.
- Vi husker de feile tingene. - Om krigen?
Synes du det er riktig å kalle det en krig?
Tja, hva ellers?
- En massakre? - Et besøk.
- En rekognosering. Setting av frø. - Hva?
Vi har kanskje vunnet noe, Fru Thing... vi har sprengt dem, drept dem.
Men kan du virkelig kalle dette for en seier?
Etter mine øyne, så ser dette ut som en rød planet.
Hva om dette var det de ønsket?
Sende ned maskiner, for å omdanne jorden igjen...
til en kopi av Mars.
Det var det den svarte røyken var til. Det var det den var for.
Hva enn de etterlot seg har spredd seg rundt Jorden som et virus,
først vokser det til det røde gresset, og så til de fragmentene vi ser komme opp fra bakken.
Innhøstingene feiler. Vannet blir rødere.
Barn blir ikke født.
Om vi ikke kommer på noe for å stanse dette,...
vil ikke dette være vår planet lenger.
Hvordan tror du Marsboerne døde?
Som det står i George Jr's bildebok...
skutt ned av Woolwich Arsenalet og makten til Birmingham Small Arms Company.
Hvorfor spør du om det?
Hallo?
Ok. Det jeg tror vi bør gjøre...
er og finne et sted du kan legge deg ned. Skal vi gjøre det? Skal vi gå inn der?
- Sånn. - Åh!
Jeg liker bare ikke å tenke på ham,...
kroppen hans, som bare ligger igjen der.
Ingen skal bli etterlatt. Ikke vær bekymret for det.
Sånn ja.
Hva heter du?
Hva?
Jeg heter George.
Vet du hva jeg tror problemet er? Her, jeg skal fortelle deg hva problemet er.
Jeg tror at en, en uaktsom fyr, har sovnet, og han har glemt å våkne,
og alle av oss... du, meg, Fru Elphinstone, Frederick og Amy...
alle av oss, vi har havnet i drømmen hans. Og...
jeg tror vi sitter fast her, til alarmklokka hans går av.
Jeg tror virkelig ikke det er mer å bekymre seg for enn det.
Jeg tror det bare er en drøm.
Og du vil våkne opp.
Beklager at jeg ikke fant deg tidligere. Det er bare det at ting ikke har vært helt normale.
For å være ærlig, så var jeg litt bekymret for deg.
- Ellers, så har det ikke vært så aller verst. - Nei.
- Jeg ble også sånn halvveis venn med din bror. - Vel, det er en... Det er gode nyheter.
Så, øh, huset står fortsatt. Det er fortsatt der.
- Mary. - Hun, øh...
- Fikk du... ? - Beklager at jeg forstyrrer,
- men finnes det litt vann? - Joda. Selvfølgelig. Øh...
La meg se om dette...
George, det er ingenting. Jeg har sett.
Hun sover allerede. Se.
Når er babyen forventet?
- Om cirka 7 og en halv måned. - Så, i Januar? Er det Januar?
- 1906. - Etter julen. Etter, øh...
Etter sommeren.
Vi har så mange ting og se frem til før den tid.
- Hva? - Jeg så mennesker bli drept.
Jeg så mange mennesker bli drept.
Og det var en mann.
Han var, øh...
Han var soldat.
Han ville ha hånden min, og jeg ga den ikke til ham for jeg flyktet derfra.
Men du skjønner, tingen er, Amy, jeg ønsket å leve for deg og for...
Og det var en baby... i Mayberry Hill,...
- ... og den gråt og... - Nei. Nei, ikke gjør dette.
Ikke gjør dette.
Alt vi må konsentrere oss om nå...
- er å overleve. Ja? - Ja. Ja.
- Lover du meg det. - Jeg lover deg det. Jeg lover deg det.
Det finnes bare en eske fyrstikker og noen stearinlys.
De må ha tatt alt annet med seg.
Kom igjen! Under bordet!
- Fort! - Åh! Nei!
Den kommer ned!
- Vi bør dra. - Nei, vi vet ikke hva som er der ute.
Vi behøver hvile mer enn noe annet. Vi har jo et barn og en syk person her.
Jeg, øh, føler meg ikke så bra selv heller, for å være ærlig.
Du er litt varm.
Hvor lenge skal vi bli? En natt?
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg, Amy.
Hvordan endte det for deg?
Åh, jeg har ikke, øh...
Vanskelig og si?
Jeg kravlet opp et avløpsrør.
Tror jeg.
Jeg ble skåldet, skjønner du.
Jeg måtte komme meg ut av Weybridge, så jeg...
hoppet ut i Themsen.
De fikk vannet til å koke.
Det var et avløp et sted langs elven, så jeg krabbet inn i det...
i dagesvis. Røyken nådde ikke frem til meg.
Det var vann der. jeg hadde vann der,
så det var jo iallefall noe.
Da jeg hadde fått nok krefter til å ta til vettet,
var seieren...vunnet.
Hvordan endte det for deg?
Jeg husker ikke.
- Hva er klokken? - Den er rundt 9.
Vel, det kan den ikke være.
Vel, den er 9:02 på morgenen.
Dagen har ikke grydd.
Det er, øh... Det er røyken. Jeg...
Jeg så den stige opp rundt om i London.
Stenger de ut... solen? Er det planen? Skal de... innhylle Jorden i den?
Kanskje det er slik himmelen ser ut på mars.
Jeg kan ikke tro at den akkurat falt ned. Hva tok livet av den?
Vel, jeg antar den ble truffet av eksplosjonene.
Vi trenger mat og vann.
Her.
Spis noen av disse. Du trenger å få igjen styrken din.
For noen dager siden, drakk jeg og Fru E, litt av noe meget ubehagelig vann. så...
Jeg tror det var det som står ansvarlig for dette.
- Det var jo litt dumt, ikke sant? - Bare litt.
Er det hva du gjør når jeg ikke er her for å passe på deg?
Tydeligvis.
Det er en ulåst dør nede i gangen.
Kom igjen. La oss se om vi kan finne noe.
Hvil deg.
Spiser søtsakene mine.
Hvor er alle sammen? Dette skulle liksom være et tilfluktssted.
Kanskje ingen kom seg hit.
Nei, noen har vært her, ellers ville det ha vært mat, utstyr. Det er som om de bare har forsvunnet.
En av disse må være ulåste. Det må jo finnes et lager eller noe et sted.
Det er en dør som slår.
Det er bare vinden.
Javel.
Du den veien; jeg tar denne.
Hva? Hva er det?
Det er kropper over hele taket.
Der er flyktningene dine. Gud må vite hvordan de havnet der oppe.
Litt vann. Det er nok til Fru Elphinstone, George og barnet.
Jeg er ikke sikker på om den gamle damen skal ha noe.
Hva?
Hun er døende. Jeg tror hun har Tyfus. Vi må... prioritere folk som har en sjanse.
Ikke si det til George. Han vil bare gi henne sin egen del.
Det finnes ikke noe mer her. Vi kan ikke bli værende.
Løp.
Fru E, kom igjen. Kom igjen, Våkne opp. Hun vil ikke våkne.
- George, kom igjen! - Det er ikke tid. Ta jenta!
Kom dere i dekning!
Hysj.
Den har sett henne.
Det kom her innenifra.
Ikke... rør dere.
Nei.
Hvem... Hvem er det?
Løp.
Fru E, kom igjen!
Vær rask!
Vær så...
Vær så snill!
- Vi må hjelpe henne! - Stille. Hysj.
Hva var det?
Den må ha kommet ut av maskinen.
Vi må stenge oss selv inne.
Og vi må kjempe.
George? Hva er det?
Er han ok?
Nei, selvfølgelig ikke. Han sulter, og sykdommen hans blir verre.
Vi må komme på noe, Fru Thing.
Hysj.
Jeg prøver å gjøre dette så ofte jeg kan.
- Ser du noen gang noe? - Nei, ingenting uvanlig.
Bare en planet.
Mars er ikke så nært som den var for 5 år siden.
Jeg tror de vil begynne å...
gjøre ting når de kommer i stilling igjen.
Se.
De brenner kroppene.
Det er feber i landsbyen.
Jeg prøver meg på noen timer til før sengetid.
- Tror du på Gud? - Definitivt ikke.
- Så hvordan forklarer du kirkegårdene? - Hvordan da?
Kirkegårdene, gravstedene har vært de eneste fruktbare stedene siden... de siste par årene.
Så om du ikke tror på... Gud, mirakler, forsyn, hvordan forklarer du det?
Det har tydeligvis noe å gjøre med likene.
Enten noe næring de gir til jorden,
eller en slags forråtnelse fra nedbrytningen som slår tilbake ugresset.
Nekrotiserende fasciitt kanskje. Vi utførte noen eksperimenter med det.
Men de fleste av mine kollegaer, tror fortsatt infeksjonene deres ble forårsaket av dårlig luft.
Det virket ikke.
Kanskje det har noe å gjøre med Gud da, som de sier.
Du setter ditt håp på det tullet, Fru Thing, vi er i Mørke Tider.
Vi er allerede i de Mørke Tidene.
Jeg vet ting ser litt dårlige ut, men la oss holde kinnene høyt.
Det er ikke alt bare... undergang og tungsinn.
Og hva enn den tingen der ute er, så er vi i flertall. Det er fire av oss mot en skapning.
Og tydeligvis vet den ikke at vi er her.
Derfor har vi en fordel.
La oss ikke glemme at gutter har vært i situasjoner som dette før og har komme fra det med et smil.
Bare tenk på Baden-Powell ved Mafeking.
Nøkkelen er, selvbevarelse og forsvar. Så, brannbomber.
Vi kan lage dem av lampeolje. Kom igjen. Kom igjen.
"Alle mann til pumpene." Det betyr deg også.
Georgie. Kan du fylle disse flaskene?
- Hvor mange fyrstikker... ? - Amy, kan du hjelpe meg med å...
- rive disse fillene i laser? - Hvor mange fyrstikker, Frederick?
To.
- Ja, Baden-Powell ved Mafeking. - Hva?
Tror du ikke at... at dette...
kan være vår feil?
- Hvem da? - Oss. Øh...
Engelskmenn.
- Er du... ? Er du seriøs? - Ja.
Jeg mener, det er dette vi gjør, ikke sant? Vi har gjort dette mot...
mennesker i årevis... mennesker som ikke vet bedre.
- Ta det rolig nå, Georgie. - Nei.
- Hva om dette er en straff? - Det er det ikke.
Livet fungerer ikke sånn som det.
Bare tenk dere... hvordan det ville vært for en mann i jungelen...
og se hvite mennesker for første gang,
og ikke mottatt vennskap men kun død,
og bli kuttet ned av kuler? Det er hva vi gjør.
Vi beveger oss rundt om på Jorden,
og vi erobrer land,
og vi bygger jernbaner,
maskiner, røyk og metall,
alt i vårt eget bilde... det er oss.
Vi kutter ned mennesker med kuler og ild,
- når alt de har er steiner og spyd. - Det er bare tull, George.
- Hvorfor? - Fordi det er fullstendig nonsens.
- Synes du at vi har en del av skylden? - Nei, ærlig talt, nei, det gjør jeg ikke.
Nei. Hvem tror du straffer oss... Gud? Og synes du det er den samme Gud
som laget oss som også laget dem? Tror du at Gud skapte himmelen og Jorden og Mars?
Vel,hvem ellers?
Gud skapte Mars. Og alle de små damene oppe på Mars,
de har på seg sine beste hatter, og de går i kirken på Søndagene,
synger salmer, og at det finnes en liten Marsboer Jesus og alle Marsboer Romerne er naglet fast til et...
- Ikke le av meg! - Det er problemet med dere alle!
Du prøver alltid å se tingene fra den andre siden, som er bra når du sitter i tegnerommet ditt i Weybridge,
og drikker sherry, men det fungerer ikke når du kjemper for livet ditt!
Frederick.
Han kan ikke bli her. Ingen av oss kan det. Vi må vekk herfra.
Han er ikke blitt noe bedre, Ogilvy. Det har bare blitt verre.
- Hva tror du de har fått nede i landsbyen? - De er alle svake av mangel på mat.
- Vannet er ille. - Tror du det er tyfusfeber?
Kan du lage en kultur av tyfus?
- Vel, jo jeg antar det. Mener du å lage et serum. - Ja, men lag kun en kultur av det.
Joda, det kunne jeg, om jeg hadde tilgang til noen som er syke.
Hvorfor?
Jeg tror ikke at vi drepte dem.
Jeg-Jeg mener at jeg ikke tror at vi drepte dem, med våpen.
Du skjønner,
folk holdt seg i skjul eller så var de isolerte, de var langt borte, men jeg var der.
Jeg var der da de kom ut av maskinene.
Kom de ut av maskinene?
Noe er galt med den. Kanskje den er skadet. Eller er den syk?
Uansett, dette er vår mulighet.
Og så løper vi for livet. Alle av oss. Det er en vei... rundt kanten av maskinen. Kom igjen.
- Hvor er hun? - Hun...
Åh, hun gikk bare for å hente sin, øh... Kom her, kjære.
Fort...
Løp, Løp!
Det er en til! Løp!
- Kom igjen. Løp gjennom. - Inn der! Løp!
Kom igjen da, din jævel.
Fred. Fred!
Fred!
Fred.
Hysj. Hysj.
Hysj.
Jeg har aldri fortalt dette til noen før.
Jeg har aldri fortalt noen hvordan det, øh...
hvordan det endte for meg.
Jeg trodde du sa at du ikke husket det.
Jeg trodde ikke at jeg gjorde det.
Jeg tror jeg bare...
holdt det innelåst.
Vi har gjort det bra, uten å ha husket.
Det var lettere å ikke huske.
Skulle ønsket at vi hadde giftet oss.
Ja.
Saken er den, Ogilvy,...
de spiste kjøtt.
Hva?
De spiste menneskekjøtt.
De spiste kjøtt.
De spiste menneskekjøtt.
Jeg tror det var det som drepte dem.
Du ønsker å eksperimentere på disse syke menneskene og teste en teori om at det var vår egen infeksjon,
- vår egen sykdom... - Det er en følelsesmessig måte og si det på.
Noe her har gjort dem syke, akkurat slik det gjør oss syke...
at, det kombinert med det faktum at de spiste råttent kjøtt.
- Det er et tvilsomt rykte. - Jeg så det!
Folk så mange ting under stor sorg. Halvparten er bare eventyr.
- Eventyr om folk som blir spist levende. - Det vil ikke skade å la oss få prøve.
Nei.
TIL MINNE OM DE SOM GIKK TAPT
Han vil bli frisk igjen. Det lover jeg deg.
Vi må prøve.
Jeg må bare gjøre ferdig dette.
Jeg må gjøre ferdig dette.
Jeg må avgårde tidlig i morgen, for jeg må gi Greaves en og en halv kolonne før klokka 7.
Så overleverer... jeg min oppsigelse, men jeg, øh... Jeg må bare gjøre ferdig dette.
- Jeg-jeg må bare gjøre ferdig denne artikkelen først. - Det er greit, George.
Du kan bare, øh,... gjøre det i morgen tidlig. ok?
Det må være noe i luften.
Eller kanskje... kanskje det er i kjøttet... noe de ikke liker; noe som svekker dem.
Det ville vært ganske poetisk, ikke sant?
Om de har studert oss, om de hadde... hadde funnet ut hvordan de skulle takle...
Alt av smerte som kommer din vei...
Om du fortsetter med dine tåpeligheter, garanterer jeg at du ikke vil ha noe liv.
Alltid vært en feiging. Knuste hjertet mitt. For redd til selv og ta ansvar.
- Egoistisk. Ond. - Du tømte dette huset.
Du tømte livet mitt for mine beste år...
- Feiging. Feiging. Feiging. Feiging. - Ond. Ond.
Vi bør bare kalle på den.
- Vi bør bare rope ut til den. - George.
Jeg skal snakke med den. Jeg skal gå og, øh... få den til fornuft. Den må forstå fornuft.
for den er jo intelligent, ikke sant? Den er intelligent,
og dette kan ikke være første, øh, møte mellom avanserte verdener. Jeg det bare er et...
- Jeg synes bare det er grusom tortur. - George, stopp. George, stopp. George!
- Jeg skal bare prøve og få den til fornuft... - Nei, George, stopp!
Åh, det går bra.
Det går bra.
Ikke vær bekymret. Ikke vær bekymret. Det går bra.
Vi må bare vente her en stund, så vil den dø også, slik som den andre gjorde.
Kom. Kom.
Det var George Junior sin. Det var hans.
Jeg brukte blodet jeg tok før vi ga ham serumet.
Jeg laget en bakteriekultur av Tyfusen.
Salmonella Typhi, og kombinerte den med fasciitt... råtnende kjøtt.
Den er død. Du drepte den.
- Det er en begynnelse. - Det er det.
Det er kanskje ikke for sent på året, for å rydde litt land, og plante noen frø.
Om vi bare klarer oss gjennom et år til.
Det er ingen garanti for at det vil vokse, men det er sånn vi må gjøre det,
ikke med å be, ikke ved å hylle det Engelske flagget.
Når han blir bedre, Fru Thing, vil jeg gjerne ta George med på en svømmetur, i sjøen
uten at det er tilgriset av det grusomme stoffet.
Jeg ville gjerne hatt en bacon sandwich.
- Det er en begynnelse. - Det er en begynnelse.
Det er ikke bevis på noe. Det er såvidt noe.
Ta det eller la det være, sir. Det dør.
Og seieren, kunnskapen om seier, kunnskapen om at
Gud og det Mektige England overvant skapningene... vil du ta det vekk-
- og isteden få mennene til å tro at det var deres egen forråtnelse, som ble menneskets redning?
Jeg synes det er mer angivende for et høyere formål at Marsboerne ble drept av det minste av skapninger,
som Gud plasserte på planeten, at vi har lært å kjempe mot eller leve med,
over millioner av år på bekostning, av millioner av liv.
Det er ikke Kristendom, sir; det er Darwinisme.
All overlevelse er bygget på ofring, og det, er et faktum.
Noe må skje snart.
George.
Noe må skje snart.
George, jeg har det bra. Vær så snill og legg deg ned.
- Amy. - Hva?
Jeg tror ikke noe vil skje snart.
Jeg tror ikke det vil forsvinne.
Virker fornuftig, ikke sant?
Det er to av oss.
Og det er en av den.
- Den kan ikke drepe oss begge. - Hva?
Jeg er en hyggelig fyr.
Jeg bare snakker med den.
Og jeg forteller den at jeg har...
Jeg har en kone,...
... jeg har et barn...
- ... jeg gjerne vil spare livet til. - Vær så snill, George, ikke gjør det, vær så snill.
Nei.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg, Amy.
George!
Vær så snill, kom tilbake.
George.
Løp!
Kom igjen.
Løp.
George!
Jeg tror han ble halvveis gal av tyfusen.
Vi var i et barnehjem. Vi hadde vært der i dagesvis.
Det var en skapning der.
Den hadde drept de andre.
Det var bare George og meg igjen.
Og han ville gå ut og fortelle den at vi var der.
Jeg nektet ham det.
Men så, omsider,...
mens dagene passerte, var vi...
døende av tørst.
Jeg visste jeg ville miste babyen.
Så jeg lot ham gå.
Og jeg klarte å komme meg unna.
Jeg så ham ikke dø; jeg bare løp.
Jeg antar jeg alltid håpet at han var i live.
- Hvorfor har du båret på dette så lenge? - Hva annet skulle jeg ha gjort?
Amy,...
du hadde et barn, som vokste inne i deg...
et av de siste barna som ble født her...
kanskje også et av de siste barna som vil bli født.
George feberhallusinerte,...
var sannsynligvis døende uansett.
Så hvordan kan du klandre deg selv?
Du var ikke egoistisk.
Du gjorde denne...
umulige tingen, for at barnet ditt skulle bli født og kanskje få leve.
Og derfor gjør ikke det meg noe bedre enn dem,
om jeg gjør utenkelige ting bare for å overleve.
For en jeg ble forelsket i, George, og han var gift med en helt perfekt kvinne.
Jeg tok ham for meg selv.
Hun er på listen. Hun er i en smittebefengt bule et sted i Highgate.
Og kanskje hvis... hvis George hadde vært der for å ta vare på henne, så hadde hun kanskje vært i live nå.
- Sånne ting skjer. - Hva godt har det gjort? Se på ham.
Jeg har ikke vært noen slags mor.
Se på ham.
Han er helt alene.
Nei.
Amy,
han lever.
Og det er det som teller.
Livet er det som teller.
Kjære Amy. Jeg har dratt for å se etter deg...
Fortell meg om ting.
Ting?
I verden.
Ting.
Vel, gi meg litt plass da.
Kom her.
Du skjønner det, George, det er...
det er mange fantastiske ting.
Der jeg vokste opp, så ikke folk ut som oss. De, øh...
De hadde brun hud.
Og...
og, de var veldig fattige...
de hadde ikke alltid nok å spise.
Men vet du hva...
de var så muntre og så glade.
Og de hadde klær med skarpe farger.
Og solen...
Og solen skinte der. Det var...
så varmt,...
så lyst.
Og...
himmelen var ikke...
grå og rosa.
Den var blå.
Klar blå.
Og det var mange dyr.
Alle typer fugler i ulike farger.
Tigere, mungoer, slanger
Og så var det fjellene.
Fjellene var...
Åh, vel, de var større enn du noen gang kan drømme om, George.
Og de fantes i lilla, svart, grått, noen av dem var også... også hvite som snø.
Kald, hvit snø.
Jeg brukte å besøke min far der oppe. Han tegnet kart.
Og en dag, da jeg var litt eldre, jeg, øh...
Gikk jeg ombord på et skip, og jeg seilte over havene, og jeg kom...
Jeg kom hit.
Jeg gikk av skipet og jeg tenkte,
"Åh, det er litt regnfullt."
Og jeg syntes det var vakkert,
med sine landsbygder,
og dets byer.
Mennesker.
Millioner av mennesker.
Og barn.
Tusenvis av barn. Barn overalt,
leker og ler, synger for så til slutt å legge seg.
Kan vi dra dit en dag?
Jeg skal pakke veskene våre.
Natti-natt, Mamma.
Jeg elsker deg.
Du kan sove nå.
OVERSATT OG SYNKET AV LEOGATE1968